AUGUST 1944
FLUGTEN TIL NICE
Alt er ved det gamle.
Og alligevel virker alt mindre.
Måske er jeg bare blevet større.
Hvor længe siden er det nu? To et halvt år.
- Vi har ikke hele dagen. - Det er min yndlings.
- Kom nu! - Hold mund. Jeg må koncentrere mig.
- Pis. - Taber. Kom, vi er sent på den.
Behold den bare. Tudefjæs.
- Få nu fart på. - Jeg er ikke noget tudefjæs.
Du er en skiderik.
Jeg er ikke noget tudefjæs.
Det er ikke kun teknologisk overlegenhed -
- der lader Hitlers hær hærge gennem Østeuropa...
- Undskyld, jeg kommer for sent. - Du bliver efter timen.
Så det er ikke kun teknologien -
- men også det tyske folk, der mener, at de er bestemt til at herske i Europa.
Det er ikke noget nyt.
Zérati! Giv mig det stykke papir. Kom så, knægt.
"Jeg holder mine elskerinder, men også alle andres..."
Morsomt, men fuld af fejl.
Har du skrevet det?
Kun de dumme videregiver noget, de kloge har skrevet.
Stille!
I skal begge skrive marskal Pétains motto 50 gange.
"Jeg holder mine løfter" i flertal. Gå ned på din plads.
Her!
Fik dig! Lige i raven.
- Ramt! - Bare vent.
- Jeg skal nok få ram på dig. - Drøm bare videre, din lille reje.
Se. Jeg har en idé.
Tror du, han havde et valg?
Klipning?
Albert, tag dig af den herre.
- Goddag. - Goddag.
- Kan jeg hjælpe Dem? - De så det ikke.
JØDISK SALON
Så gerne. værsgo at sidde ned.
Lad os tage Deres frakker.
- Kort i nakken? - Ja. Og sideskilning til min kollega.
- Skal ske. - Hans franske er ikke så godt.
- Men han forstår en lille smule. Ikke? - Jo.
- Men De taler godt fransk. - Jeg ville gerne blive bedre til det.
Det er kun et spørgsmål om tid.
- Jeg kommer tilbage senere. - Fint, hr. Levy.
- Hr. Levyard. - Huset giver, hr. Levyard.
- Er det Deres to små drenge? - Ja. Og også de store.
De lømler er altid ude på ballade.
Krigen... Det er frygteligt, ikke?
Det kommer an på, hvis side man er på.
Det er jødernes skyld.
Sådan. Fint og kort.
Er De tilfreds?
Tak.
- Tilfreds? - Ja, det er rigtig fint.
De herrer, her i Salonen er der kun jøder.
.Jeg var tæt på.
Det er sengetid. Ikke mere fjolleri. Slip din bror.
- Jawohl, Herr Kommandant! - Ja, "jawohl". Sengetid.
Ligesom din storebror. Slap af nu, skat.
Far fortalte om jeres lille nummer. Det gør I ikke igen, vel?
- Tyskerne er her ikke for sjov. - Ja, sehr gut!
- I morede jer rigtigt, hvad? - Ja, du lukkede munden på de tyskere.
- Du er verdens stærkeste far. - Det handler ikke om det.
Du sagde noget, fordi du kan. Snart kan vi måske ikke tale længere.
Måske. I mellemtiden står vi ranke og stolte, som jeres bedstefar sagde.
- Bedstefar Jacob. - Sengetid.
- Er I ikke for gamle til drengestreger? - Nej.
Heller ikke mig!
Stop! Det er skoledag i morgen.
MAJ 1942
Skynd dig. Kom.
- Hvis mor ser dig ryge, får vi ballade. - Hvad mener du med "vi"?
"Jødestjernen er sekskantet, på størrelse med en hånd, med sort omrids."
"Den er syet i gult stof og har påskriften 'Jøde' med sort."
"Den skal bæres på venstre bryst, syet godt fast på tøjet."
Har, mor... "Strafferammer. "
"Overtrædelse vil blive straffet med fængsel og bade."
"internering i jødelejr kan erstatte eller tillægges ovennævnte straf."
Ved du, hvad det indebærer? Vi kan ikke gå ud længere.
- Vi kan ikke bare finde os i det her. - Lad os vente, til far kommer hjem.
Det ligner en medalje.
- Se. Det er ligesom i middelalderen. - Så er det nok, Henri!
Hør nu efter, mor. Albert og jeg har truffet en beslutning.
- Vi rejser i morgen. - Hvorhen?
Er det hævn for vores nummer i Salonen?
Det tror jeg ikke. Det skal du slet ikke bryde dit hoved med.
Vi ses senere.
- Hvad glor du på? - Jeg vidste ikke, at du var jøde.
- Hvad ændrer det? - Alt.
- Hvad? - Det gør dig til en jødesmovs.
Ja. Det var jer, der korsfæstede Jesus.
- Ja, jeg korsfæstede ham, dit kvaj. - Du kan selv være et kvaj.
- Han nægter det med sin jødetud. - Er det ikke den samme tud som i går?
Besættelsen er jødernes skyld.
- Tag det i dig igen. - Glem det.
I små splejser. Er I ude på at slås? Jeg foretrækker en god debat.
Ikke nu igen? Er det jødesmovserne, der laver ballade?
Hvem er det, der er en splejs?
De herrer! Klokken er 8:30. Stil jer op på række.
Ind med jer! Og I stiller på mit kontor.
- Så du, at jeg slog ham i gulvet? - Det tror jeg ikke.
- Jeg kæmper mine egne kampe. - Vent på mig, Joffo'er!
- Går det bedre? - Sådan...
Må jeg se din stjerne?
Skal vi bytte for en pose marmorkugler?
- Hvad pokker? - Din stjerne for mine marmorkugler.
- Er du sikker, Zérati? - Jeg kan godt lide din stjerne.
Der er mange kugler i.
Okay, men jeg advarer dig. Pas på. Det er mere end en stjerne.
Det er også et mål.
Tak. Vi ses i morgen.
- Hit med dem! - Det var smart gjort.
Kom! Vi får skældud igen.
Hej, far.
Skynd jer. Jeres mor venter.
Mor! Jeg har slet ingen lektier for.
Sæt jer ned, drenge.
Spis, far maden bliver kold.
Er der problemer?
Det her er en historie om bedstefar Jacob og mig.
Engang for længe siden i landsbyen i Rusland var der opstand mod jøderne.
De blev kaldt pogromer.
Det var så svært at være der, at min far kaldte mig til sig.
Han bad mig rejse væk. Alene.
For at redde mit liv. Og det gjorde jeg så.
- I dag... - Nu er det vores tur?
- Ja. - Hvornår?
I aften.
Henri Og Albert er rejst. De venter i Nice sammen med fars ven Saul Levine.
- Hvorfor bliver vi her ikke sammen? - Det er for farligt.
Det er bedre at rejse hver for sig. Ingen mistænker to drenge.
- Hvad med jer? - Vi rejser i morgen, når vi har låst af.
I næste uge er vi alle sammen i Nice. Okay?
Her her...
I kommer ind i den frie zone ved Hagetmau. Det er den sikreste vej.
I Hagetmau arbejder guiden i en restaurant med blå skodder.
- Pas på svindlere. - .Jeg har en liste over stationerne.
Her er billetterne, overgange og mødesteder.
I skal lære listen udenad. Ingen må se den. Forstået?
Jeg lægger den i jeres taske.
Her er 20.000 franc. Det er til toget og busserne.
På Austerlitz station tager I toget mod lrun.
Det står på listen.
Det vigtigste er, at I aldrig fortæller nogen, at I er jøder.
Under ingen omstændigheder.
Jeg har altid sagt, I skal være stolte over, hvem I er, men nu er det umuligt.
- Det er ikke fejhed. - Jeg sværger.
- Det lover jeg. - Jo...
Er du jøde?
Svar aldrig, når nogen taler jiddisch til dig.
Fortæl mig, at du er jade.
Jeg ved det. Fortæl mig sandheden.
Jeg ved, du er jade! Er du jøde?
- Du er jade. - Nej, jeg er ej!
Undskyld, Jojo.
Undskyld.
Men det er bedre end at blive slået ihjel, fordi man frygter en øretæve.
Forstår du det, Jojo?
Jeg er ikke jade.
Kom. I skal klædes på.
Kom.
Af sted.
Jeg elsker jer begge to. Af sted med jer.
Gør nu ikke noget dumt.
Bare rolig. Jeg køber et helt ton kugler for pengene.
- Ja? - Selvfølgelig ikke, dummernik.
Kom.
De skal nok klare sig.
Toget til Dax er klar til afgang.
Træd væk fra sporet.
Lad børnene komme ind.
Undskyld.
- Undskyld. Må vi sidde her? - Naturligvis.
- Flygter de også? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Det ved jeg ikke.
Det kører til Dax. Der skal vi af.
Og så var vi på vej. Den første aften uden vores forældre.
Hvad flygtede vi egentlig fra?
Jo, Vågn op. Der er problemer.
- Hvad sker der? - Skynd dig, skat.
Hvad sker der?
Hvor skal de alle sammen hen?
Jeg ved det ikke. De hoppede af far stationen.
Kom.
Vi har ingen papirer, fader.
De lægger mærke til det, hvis I ser bange ud. Smil.
Tak.
Vi vil kontrollere kufferten.
Spis de her.
Papirer?
.Jeg forstår ikke tysk.
Begynder De nu at græde? Fritz. Hende her er til dig.
- Er der et problem? - Gå udenfor.
- Kom med mig, frue. - Papirer?
Tak. Papirer?
Jeg har tabt mig en del, men det er altså mig.
"Gott mit uns."
Så Gud er med Dem? Det er godt.
Han er med os alle. Ikke sandt, drenge?
Børnene er sammen med mig.
Tak.
Skynd jer!
Slip mig! Jeg vil ikke med jer.
- Hvad gør de med hende? - Bare hold dig udenfor.
Skynd jer, ellers når I ikke bussen.
Vent lidt.
- Tak, fordi De løj for os. - Jeg løj da ikke.
Alle verdens barn er mine barn. Punktum.
- Skynd jer nu. - Tak.
I kan ikke stole på nogen. Og husk at smile.
I får ikke æbler hver dag. God vind.
Gå tæt på mig.
Vi følger efter dem.
Der er et bord derovre.
Kom.
Se. Der er fuldt af mennesker.
De må også have brug for en guide.
Vi bliver taget, hvis vi bliver her.
Af sted med jer.
Leder I efter en guide?
Nej, ellers tak.
Guiden henter folk her klokken otte i aften.
Han hedder Bronchet. Han tager 10.000 per næse.
- 20.000? - Nemlig.
Jeg er billigere, men I skal jo ikke bruge en guide.
Hvad tager du? Bare af interesse...
Vi kan sige 1000 per næse. Det er ikke til forhandling.
Og hvis vi forhandler?
- Så kan I ryge og rejse. - Godt!
Sådan skal det lyde!
Jeg skal have halvdelen nu og resten, når vi når frem.
Vi har en aftale.
Jeg skal lige være færdig med mine leveringer og se, om der er bid.
Så ses vi derovre på hjørnet i aften.
- Så vi tager ikke af sted nu? - Nej, det er for farligt. Vi ses.
- Jeg hedder Raymond. - Vi ses! Jeg hedder Jo.
- Han var da flink. - "Vi ses! Jeg hedder Jo."
- Du kostede os 1000. - .Jeg sparede os 18.000!
- Her er bedre end derhjemme. - Det er helt sikkert.
Jeg skal tisse.
Kom så. Kom her med dig!
Tyskerne!
- Der blev du nok snydt! - Pis!
- Din diller er omskåret. Er du jøde? - Din idiot!
Du har tisset i bukserne. Kom. Du skal ikke tørre det af på mig.
Det er næsten mørkt. Hvor er han? Her er ingen.
Han skulle jo se, om der var bid.
Hvad betyder det? Det lyder suspekt.
Jeg ved det ikke. Men det tager lang tid.
.Jeg tror, din ven er en bondefanger. Far advarede os mod dem.
Skynd dig! Gem dig.
Lig stille.
Ned med dig.
Se. De er alle vegne. Vi slipper aldrig væk.
- Jeg vil have far og mor. - Bare rolig.
Nu skal du ikke være et tudefjæs. Vi venter lidt længere.
- Det er nyttesløst. - Er I ikke taget til Paris?
Kom så!
Kom så, knægt.
Lab!
Pas på!
Op med dig.
Herover!
Bronchet er blevet taget. Det måtte jo ske.
Han tager 12 ad gangen. Det er jo en hel hær.
De må hjælpe os. Vi er faret vild.
Det er min kone og min mor.
Vores guide lod os i stikken. Hjælp os.
1000 per næse. Den lille er gratis.
- Men ikke et pip fra ham. - Nej. Tak, hr.
Hr.? Hvor morsomt.
Kom nu bare. Kom.
Kan I se den lade? Den står åben.
Landmanden ved det godt. Gå ind og sov i høet.
- Tak. - Tak.
- Er det den frie zone? - Den frie zone?
Vi krydsede grænsen for ti minutter siden.
- Var det så nemt? - Er du skuffet?
Jeg sagde jo, at jeg ville styre uden om farer Og tyskere.
Den frie zone? Hvordan fri?
- Sov nu. - Fri til at være jade?
Fri til at sove, dumrian.
20 kilometer til fods laver huller, huller
20 kilometer til fods laver huller i støvlerne
21 kilometer til fods laver huller i støvlerne
22 kilometer...
- Halter du? - Jeg klarer mig.
Du har jo ondt. Vis mig det. Sæt dig der.
Pis. Du kan ikke gå med det der.
Du kan lige så godt lade være med at prøve.
Kom. Tag din taske. Jeg bærer dig på ryggen.
- Dine fødder stinker. - Og din røv stinker.
- Men tak alligevel. - Det manglede bare.
Du er min lillebror. .Jeg ville bære dig til verdens ende.
Hop af. Du er for tung.
- Til verdens ende? - Du er så irriterende.
- Hvad er I for nogle dovenlarser? - Min bror er for træt til at gå.
Hop op. Så kører vi!
- Det er Adolf. - Hvad skal du med ham?
Hvad tror du? Han skal laves til pølser, patéer og bacon.
Alt muligt. Vend dig om, Adolf.
Se lige den rumpe. Den er ikke kun til at skide med.
Adolf! Kaput!
Maurice og jeg besluttede os for de små landeveje.
Det var dejligt at være sammen -
- at kunne gøre, hvad vi ville. Vi følte os friere end nogensinde.
Vi glemte helt, at vi var på flugt.
Ingen forældre, ingen skole og ingen, der skulle bestemme.
Pas på, din lille orm. Det er ikke for tøsedrenge.
Man møder alle mulige typer, nogle venligere end andre.
Men alle var bange. Man kunne se det i deres øjne.
Omme bag facaderne.
Se lige!
- Utroligt. - Hvor er det bare blåt!
Så nåede vi endelig frem.
Pas på! Kom.
- Du tabte din jakke. - Tak.
Pietro, tag et billede.
Det bider ikke.
Italienerne er sejere end tyskerne. Korn, vi skal finde vores brødre.
Jo!
Der er drengene! Hvor herligt!
Albert!
Det føles, som om lykke går hurtigere end ulykke.
Endelig var vi alle sammen genforenede.
Alt andet var ligegyldigt.
- Han har stadig brug for mor og far. - Især far til at tørre sit hår!
- Er du okay? - I må aldrig forlade mig igen.
Det lover jeg. Aldrig.
Aldrig mere.
- Jeg var så bange. - Det var vi også.
Det vil du forstå, når du selv får børn.
Jeg er så stolt af jer. Så stolt.
Jeg vil altid være her. I dit hjerte.
Altid.
Du er skør! Pas på, skat.
TRE MÅNEDER SENERE
Lort!
- Hjælp mig dog i stedet for at grine. - Jeg har ikke tid. Hvad nu, piger?
Lad os tage på stranden.
- Er det det hele? - Den anden gik op.
- Er det det hele? - Den anden gik op. Så lær det.
- I morgen skal jeg bruge tomater. - Det er umuligt.
Om mandagen giver italienerne mig olivenolie.
.Jeg bytter olien til sæbe, sæbe til sukker -
- sukker til mel og mel til cigaretter.
Hvis du vil have tomater, bliver hele min organisation ødelagt.
- Det forstår jeg ikke. - Så lær det.
Det bliver fem.
- Hvad skal du bruge dem til? - Jeg har en plan. Ciao, Marcello.
Det er for langt. Bed Albert trimme det.
Jo ender med at købe The Excelsior.
- Har du været på markedet igen? - Ja.
- Hvad med skolen? - Der er ingen skole om torsdagen.
- Du skal ikke droppe skolen. - Det gør jeg heller ikke.
Tal ikke jiddisch. Hvor tit skal jeg sige det?
Slap nu bare af og nyd det gode vejr.
Se de to cikader. Krigen er ikke forbi endnu.
- Man ved aldrig. - Alt er ikke så sort!
Jo, jeg er sortseer.
- Jeg sagde ikke et ord! - Ikke et ord!
Jeg har hørt grimme historier om lejrene.
- Der er ingen fare. - Italienerne er soldater, ikke mordere.
- Vi dræber ingen kvinder og barn. - Nej, ingen kvinder, det er sikkert.
Du knuser kun deres hjerter.
.Jeg kan ikke stå for franske kvinder. Så surmulende og spændende. Spil nu.
Et stik, to stik, 10 point.
Godt gået, far.
Hvad er der?
Mussolini er blevet anholdt. Der er kaos i Rom.
- Hvad sker der så? - Vi rejser til Italien i morgen.
Ferien er slut.
- Betyder det, at krigen er forbi? - Nej. At tyskerne kommer.
Sig det ikke til mor. Vi skal ikke ødelægge overraskelsen.
- Min kage! - Hit med den.
Hvad er det? Er det til mig?
Hvad i alverden er det?
- Det skulle du da ikke have gjort. - Det var ikke mig. Det var drengene.
Er det fra jer? Jo...
Det er ikke til dig. Det er til mig.
- Jeg savner at høre dig spille. - Måske har jeg glemt det.
Du kan sagtens. Korn nu.
Din far gav mig min første violin.
Jeg spillede, mens du reciterede digte.
Digte? Hvilke digte?
- Kærlighedsdigte. Ikke, far? - Kærlighedsdigte?
- Nemlig. - Lad os høre et.
- Nej, nej. - Bare ét.
Jeg kan ikke huske det. Og jeg vil gerne lytte.
Spil, skat.
Politiet! Luk op!
Gem jer, børn. Lad være med at åbne, Roman. Gem dig.
Fru Joffo? Vi har en indkaldelse til Henri og Albert.
- Jeg er ikke fru Joffo. - Er det ikke nummer 6?
- Lad være. - De kommer ind alligevel.
- Jeg forlader dig ikke. - Hold op!
- .Jeg er træt af det her. - Gem dig. Tænk på børnene.
Politiet!
Du går først.
Luk op. Det er politiet! Vi har hørt jer!
Jeg kommer.
Hvad laver I?
- Er det hos Henri og Albert Joffo? - Ja. Jeg er deres far.
Jeg har deres indkaldelse til tjeneste i Tyskland.
De skal møde på denne adresse.
Godt. Jeg skal nok give dem det.
Ikke så hastigt.
- Var det Dem, der spillede violin? - Nej. Jeg tog mig en lur.
- En lur? Tror De, vi er idioter? - Slet ikke.
Er De alene?
- Jeg ved det ikke. Jeg sov. - Deres papirer.
Skynd Dem lidt.
Vi må af sted.
Hr.!
- Var det ikke jødisk musik? - Jødisk?
Ja eller nej?
- Jeg ved det ikke. - Er der problemer, skat?
Betjenten undrer sig over, at jeg kan sove, når du spiller.
- Hvis er violinen? - Den er min.
- Kan De ikke lide musik? - Det sagde de ikke.
- Bare ikke jødisk musik. - .Jeg er russisk og stolt af det.
Jeg hedder Markoff. Det er mit pigenavn.
Jeg nedstammer direkte fra tsar Romanov.
Det er en fornærmelse at tro, at jeg spiller jødisk musik.
- Giv indkaldelserne til Deres sønner. - Det skal jeg nok.
- Farvel. - Tak.
Vi er nødt til at rejse.
- Se, der er masser af aktivitet. - Tag også din brors.
Du er den store nu.
Du lovede, at vi blev sammen. I lej!
Tag nu ikke på vej, skat. Vi har ikke noget valg.
Vi er nødt til at være stærke. Vi kan ikke blive.
Jeg vil ikke skilles fra jer! Jeg vil hjem til Paris.
- Lad nu være. Det er også svært for os. - Jeg vil ikke være her, far.
Så er det nok, Jojo. Op med humøret. Det hjælper ikke at græde.
Vi kan ikke være sammen. Det er for farligt.
Vi må se fremad, ikke tilbage.
Du er nødt til at gå nu.
Vi ses snart.
Vi ses snart igen.
Kom.
Er det en kollaboratør-lejr?
Moisson Nouvelle er regeringens ungdomslejr, så den støtter Pétain -
- men bare rolig, de fleste her er ikke katolikker.
Bare sig det samme som dem.
- Og I er katolikker, ikke? - Selvfølgelig.
I opdager snart, hvem man ikke kan stole på.
Gérard viser jer bare rundt.
Følg efter mig, svæklinge. Reveille klokken seks hver morgen.
- Og en lille overraskelse. - Hvad er det til?
Dine ører. Gå hen i sovesalen.
Pas på. Det er ikke alle, der fatter det.
- Fortæl ikke nogen, at I er jøder. - Vi er ikke jøder.
Det troede jeg ellers. Det er vi heller ikke.
Fatter du det ikke? Her er ingen jøder. Jødesmovs.
Bare rolig. Det er kun os, der er her.
Men hold jer fra Gérard og hans fanebærere. Han er en skiderik.
- Det er tydeligt. - Lad være!
- Og ham der? - Det er Ange.
- Han er god nok. Han er fra Algeriet. - Snakker I om mig?
- Er du fra Afrika? - Afrika?
- Direkte fra junglen? Nej, Algeriet. - Hvorfor er du her?
Jeg var på besøg hos mine brødre i Paris.
I mellemtiden landede briterne i Algeriet.
- Og? - Så hænger jeg fast her.
Min bror har fået en dame, så han anbragte mig her.
- Du må savne dine forældre. - Faktisk ikke.
Min far er altid efter mig og kalder mig et fjols.
Jeg var simpelthen dødtræt af det.
- Kylling! - Fjols!
SEPTEMBER 1943
Tyskerne er alle vegne.
De sender en kvote jøder til Tyskland hver fredag. Der er panik i Nice.
- Vi har det bedre her. - Er du da jade?
Mig? Nej. Er I da det?
Ja, jeg er.
Det var bare for sjov! Og I åd den råt.
Hvem er bedst?
Pas dog på!
Hvad pokker?
Han er da skør. Han havde nær ramt os.
Pis. Undskyld, men den kan ikke bremse i mudderet.
Og rattet sidder i højre side. Det bliver vist mos i dag, drenge.
- Du kan selv få mos! - Alle mod én!
- Her får du den! - Mos til dig.
Lad være!
Denne vej. Kom så!
- Hvad sker der? - Harte du ikke ham den nye?
Tyskerne er efter jøderne. De kommer også her en dag.
- Og hvad så? Vi er katolikker. - Sikkert.
Joseph Joffo fra Clignancourt, det jødiske kvarter?
Tror du, de har brug for flere beviser? De tjekker din tissemand.
Tissemand? Jeg er ikke noget barn mere.
- Hvad kalder du det så? - Min pik.
Pik? Hvem har lært dig det?
- Ange. - Ham fra Algeriet?
Ja. Vi siger bare, at vi er derfra.
- Fra Algeriet? - Vi kan vel bruge samme historie?
Vi var på ferie, da briterne kom.
Det er en god idé. Det kan de ikke tjekke.
- Du er kvikkere, end du ser ud. - Få så fart på!
Kom så, Algeriet. Vis os nogle nosser!
Næste!
- Kom så, Joffo! - Hvor skal vi sige, at vi bor?
- Rue Jean Jaurés 10. - Hvorfor lige der?
Alle byer har en gade opkaldt efter ham, og 10 er let at huske.
Alt andet er det samme. Far er friser, mor spiller violin. Ingen svipsere.
Du er også kvikkere, end du ser ud.
Få så fart på!
En hurtig test. Hvor ligger din skole, knægt?
- Længere nede ad Rue Jean Jaurés. - Hvad hedder din mor'?
- Anna... Marie. - Far?
- Roman. - Godt. Kom.
- Jeg savner dem. - Det gør jeg også.
Det er underligt, vi ikke har hørt fra dem.
Måske stoler de ikke på telefonen.
Jeg vil se dem.
- Hvor? - Hvor som helst.
Så I har familie i Nice?
Nej, vi trænger bare til en fridag.
En dag på promenaden for at se på piger?
- Nemlig. - Hold da op. Hvad mon han tænker?
Man må gerne se på piger.
Om nogle år er det dem, der kigger efter jer. Sådan to charmører.
Pas på!
- Det var sjovt, hva'? - Ja.
Vi skal se på piger, vi skal se på piger!
- Det her er da ikke markedet. - Nej. Jeg skal bare lige noget.
Bliv her.
- Det er ikke sjovt. Åbn den. - Hvordan virker den?
Kan du ikke åbne en dør?
- Er du ikke træt af at være dum? - Nej.
Der er gået en evighed. Hvad laver han?
Han bad os vente.
Bliv her.
Vent her, ikke? .Jeg siger til ham, at vi går ned til markedet.
Jo? Går det?
- Ja. - Sæt dig op.
Du lovede at blive der.
Undskyld.
Drenge. Ikke et ord.
Meyer, Marthe.
Skynd jer.
Dreyfuss, Louis.
Goldman, Gabriel.
Epstein, Doris.
Goldman, Mordecai.
Abel, Adele.
Saul Levine!
Det er Levine.
Kan du se mor og far?
Normalt begynder jeg med at spørge om efternavn, fornavn og religion.
Jeg er forvirret. Hvad skal de falske papirer til?
Er du jøde?
Nej.
Du er ikke jade?
I så fald må du være modstandsmand.
- Nej. - Modstandsfolk skydes på stedet.
Det er vores ordrer.
Han er modstandsmand.
Medmindre du er jade.
Nej.
Ja, jeg er jade. Er det det, De vil vide? Jeg er jade.
Og modstandsmand. .Jeg er en jødisk modstandsmand. Skyd mig bare.
Det gør ikke nogen forskel. Det hjælper jer ikke med at vinde krigen.
I har allerede tabt den. .Jeg er en jødisk modstandsmand.
- Op i raven med Dem. - Stop!
Han er modstandsmand.
Næste!
Efternavn, fornavn, religion?
David Cohen, jeg er jade.
Næste.
- Efternavn, fornavn, religion? - Det har ikke noget med os at gøre.
- Vi kommer fra Moisson Nouvelle. - Efternavn, fornavn, religion?
Maurice Joffo, katolik. Vi kommer fra Moisson Nouvelle.
Vi tog med Ferdinand for at købe ind. Det er en fejltagelse.
Er han din bror?
Ja, min bror Jo.
Jo? Som i Joseph?
Ja.
Vores mor hedder Marie.
Javel Så du er ikke jøde?
Nej, det sagde jeg jo.
Hold op! Vi er fra Algeriet. Vi er katolikker.
Lad os tage det en gang til.
- Er du jade? - Nej.
Hold så op!
Undersøg dem.
- Og l påstår, at l er katolikker? - I Algeriet omskærer man præventivt.
På grund af infektionsfaren.
Ja, de skærer i alles pik. Algeriere, katolikker, alle.
Selv jøder?
Der er vist ikke mange jøder. Jeg har aldrig set nogen.
Sid ned.
.Jeg hedder Rosen. Forstår I?
Kan De da godt lide roser?
Nej, jeg er jøde. Så derfor kan I godt fortælle mig det.
At I er jøder.
Det kan godt være, De er jade, men det er vi ikke.
Vi er algeriere. Og derfor er vi omskåret.
Jøde eller ej, De ved, hvad De skal gøre.
Vagt!
Det var ikke religiøst betinget.
Næste!
Gad vide, hvorfor han gjorde det? Hvorfor reddede han lige os?
Ud af de hundredvis, som han dømte til døden.
Rue Jean Jaurés, det har jeg jo allerede sagt.
- Hvad hedder skolen? - Algiers grundskole.
Jean Jaurés skole, tror jeg.
- Er det det hele? - Det tror jeg.
Det har jeg aldrig tænkt på. Det er bare skolen.
- Har du nogen venner i skolen? - Ja, mange.
Zérati er min bedste ven. Han er god til marmorkugler.
- Zérati? - Han er god til marmorkugler.
- Hvad leger I i skolen? - Mange forskellige ting.
Fangeleg, tagfat, høvdingebold, marmorkugler.
Der er mange. Hestesko, skattejagt, pyramider...
Hvad har jeg gjort?
Her her, knægt.
Jeg ved, om folk taler sandt eller ej. Og du lyver.
Hvor blev l døbt?
- I domkirken i Algier? - Her i Nice i La Buffa.
Min mor har familie her, så hun insisterede.
Godt. Det må være nemt at undersøge. Giv ham en 48-timers passérseddel.
Du har to dage til at komme med jeres dåbsattester.
Hvis du ikke er tilbage om 48 timer -
- så sætter jeg din bror på toget. Forstår du det?
Jeg kunne ikke komme på andet. .Jeg kender ingen kirker i Algier.
Hvis du ikke kan få fat i en attest, så bare bliv væk.
Det er bedre, at en af os er i live.
Sig ikke sådan. Jeg skal nok skaffe den.
Det er umuligt. Red dig selv.
Hold mund! Jeg kommer tilbage. Hvad er der?
Jeg er træt. Vi har været her i en uge.
Jeg er træt af det hele. Jeg vil have, det skal slutte.
Der er stadig håb. Giv ikke op.
Hold ud.
Maurice Joffo!
Jeg skal nok komme tilbage.
Harer du? Jeg kommer og henter dig.
Mor!
Far?
- Far? - Ikke just, Joseph.
Jeg har ikke fortalt nogen det.
Du talte i vildelse.
Antibiotikummet virkede.
- Dr. Rosen? - Du var heldig. Man dør af meningitis.
Hvor er min bror?
- Hvor længe har jeg været her? - Et par dage.
Det vigtigste er, at du klarede det.
Ja. Jeg er i fin form til togturen.
Hør her. Det er mig, der skal af sted.
Jeg skal med toget sammen med de andre.
Det er bedst sådan.
Nogle gange gør man ting, man ikke er særlig stolt af.
Her Du holdt den hårdt i hånden.
Hele tiden, mens du var syg. Den må betyde meget for dig.
Det er det eneste, jeg har tilbage.
Hvis du bliver ved med at slås og holder godt fast i livet -
-skal du nok klare dig.
Hvad er meningen med livet? Det hele er så tilfældigt.
Det er dumt og uretfærdigt.
Joseph". Du har snydt døden to gange.
Du må have en god grund til at leve.
Brug dit liv på noget, du kan være stolt af.
Det skylder du mig.
Farvel, Joseph!
DÅBSATTEST
Den er falsk.
Jeg forsikrer Dem. Ærkebiskoppen siger god for den.
- Jeg tror ikke på Dem. - Hvorfor ikke?
Jeg kender sandheden, når jeg ser den.
Og ved De, hvad jeg ser, når jeg ser på Dem?
Præsten gav mig to attester.
Jeg advarede også Subinagui. De kommer og henter os.
Og mor og far?
Salonen er lukket.
Bare rolig. Vi finder dem, når vi kommer væk herfra.
- Hvorfor forfølger De de to børn? - De er jøder.
- Jeg vil satse mit liv på det. - Det er en besættelse.
Hvis De synes. Det gør ingen forskel.
De lyver. Og det gør De også.
Ærkebiskoppen vil ikke tillade en dom baseret på formodninger.
Han rapporterer til Rom. De ønsker vel ikke at få paven på nakken?
- Slet ikke nu. - Vi får se.
I to brødre, tag en kurv og pluk nogle tomater til mig.
Hvorfor lader de os ikke gå?
Kom.
Kan De se Køkkenhaven der?
Det er meget nemt at flygte den vej.
- Der er flere derhenne. - Her?
Meget nemt.
Se der, Maurice.
De bedyrer deres uskyld, ikke?
- Kan du se det? - Ja.
- Skal vi? - På tre.
En... to...
- Tre! - pas på!
Der står en soldat. Det er en fælde.
Tak, fader. De har reddet vores liv.
- Hr. Subinagui! - Hej, drenge.
- Tak for Deres mod, fader. - Det er min pligt som menneske.
- Gå i fred. - Hop ind i bilen med jer.
- Farvel, fader. - Stik nu af.
Hvorfor ser I så slukørede ud?
Far!
- Hvor er mor? - Hos sin søster.
Jeres brødre er i Savoie. .Jeg blev her for at finde jer.
Hvad er det?
Det er bedre end at blive slået ihjel, fordi man frygter en øretæve.
Far lovede, at vi ville blive genforenede i Paris efter krigen.
Det var for farligt at blive sammen nu.
Maurice, Jo, Vågn op!
Jeres mor er i telefonen.
- Hej, mor. - Hvordan har du det?
I er nødt til at rejse. .Jeres far har fået den sygdom, du havde.
Meningitis?
Det er værre end det.
Jeg forstod, at hun mente, at han var blevet anholdt.
Men jeg havde ikke flere tårer. De var blevet erstattet af raseri.
Vi måtte flygte endnu en gang.
- Skal jeg bære dig? - Så hellere dø.
Jeg er den store. Det er mig, der slæber.
Vi havde mistet kontakten til hinanden. Men det gjorde ikke noget.
Maurice og jeg kunne klare os. Og det kunne far helt sikkert også.
Det skulle nok gå. Det måtte vi tro på.
RUMILLY, HAUTE-SAVOIE MAJ 1944
Mens vi ventede på krigens afslutning, havde Maurice og jeg fået arbejde.
Ligesom mor havde bedt os om. Bare et eller andet arbejde.
Maurice var på byens største restaurant.
Jeg var bud for boghandleren, Ambroise Mancelier.
Her, Joseph... Og det her er ikke noget, du lærer i skolen -
- for skoler er åbne for alle nu, som en anden hore.
Det er kendetegnende for store mænd at have idealer.
De vokser ikke på træerne. Og der er kun ét ideal, nemlig Europa.
Tre mænd opbyggede Europa.
Louis 14, Napoleon Bonaparte og Philippe Pétain.
"Jeg holder mine løfter, men også alle andres."
Flot, unge Joseph.
Se her, min dreng.
I militser gør det godt.
MILITSEN DEPORTERER 20.000 JØDER
Det er kun begyndelsen. Frankrig er for franskmænd, far.
Vent, min dreng. Du bor her og har arbejdet for mig et halvt år...
- Du er jo nærmest familie nu. - Ja, hr.
Du savner nok dine forældre. Der er langt til Algeriet.
Meget.
Fra i dag vil du ikke kun spise sammen med os -
- men fra på søndag vil du deltage i det, vi holder mest af -
-nemlig vores kirkegang.
Jeg har fået nys om, at du ikke går til messe.
- Vi må styrke din kristne tro. - Tak, hr. Mancelier.
Aviser! "La Gerbe", "Dauphinois", "Je Suis Partout"...
Aviser!
Nej tak.
Værsgo.
"La Gerbe", "Dauphinois", "Je Suis Partout"...
- Mine bremser virker ikke, fru Luca. - Jeg tager "La Gerbe".
- Tak. - Hav en god dag.
En Vichy-avis, hr. Julien? "La Gerbe" eller "Je Suis Partout"...
Over mit lig.
Behold din avis. Er Mancelier lige så dum, som han plejer?
Som han plejer.
Godmorgen. Aviserne.
Den enarmede giver hende et kram. Vi gentager...
Hvad er det?
Kodede beskeder til modstandsbevægelsen.
Jeg må hellere løbe, så Mancelier ikke bliver tosset.
- Hvad med kollaboratørens datter? - Hvorfor spørger du?
Stadig forelsket i lille Françoise? Du har kigget på hende i fem måneder.
- Har du talt med hende? - Jeg gør fremskridt.
Hvad med dig? Har du meldt dig ind i modstandskampen?
- Begynd nu ikke. - Modtager du kodede beskeder?
Selvfølgelig.
Françoise har behårede ben. Jeg gentager...
- Din idiot! - Militsen!
Gem det hele, Maurice.
Send en besked.
Kom så!
Giv det til hr. .Jean på fabrikken.
Bliv lige der! Op med hænderne.
Gennemsøg stedet. Sigt på ham der. Hvad er der deri?
Hvad gemmer du på?
Flyt din hånd. Hvad er det?
Tøm dine lommer. Du gemmer på et eller andet.
Skrid med dig. Gå ud og spil kugler. Hold dig herfra.
Hvad laver I her?
Hvem giver jer ret til at marchere ind her?
- Hvem er han? - Buddet. Han spurgte efter hr. Jean.
Hvad vil du ham?
Paul på Hotel du Commerce har sendt noget til ham.
Hvordan ser Paul ud?
Han er ret høj, har runde briller og håret redt til siden.
- Militsen dukkede op. - Giv mig det.
- Det er kun til hr. Jean. - Jeg er hr. Jean. Kom nu.
- Giv mig det. - Det er ham.
Tag over her. Følg med mig.
Luk døren.
"Bobler i vandet. Bjerggeden hopper."
Det er de nyheder, vi har ventet på. Tak, sønnike.
Maryse kontakter dig, hvis vi får brug for det. Smut så med dig.
Pas på, Françoise, det er varmt. Ja.Ja?
- Undskyld, jeg kommer for sent. - För du vild på loftet?
Vær sød at lukke døren.
Hvad laver du her? Har du ikke et arbejde at passe?
Lad ham være. Far har inviteret ham til Mors Dag.
- Her kommer stegen! - Sådan.
Sæt dig ved siden af Raoul.
Jeg hæver glasset for alle mødre -
- og alle kvinder, der vil bære Frankrig af i morgen.
- Til jer, de damer. - Tak.
I er den kristne civilisations inspiration.
- Hvem har sagt det? - Marehal Pétain, far.
Ja. Hvordan kan man beskylde en mand, der hædrede Mors Dag, for at sælge ud?
- Gud, giv marskal Pétain styrke. - Og Adolf Hitler.
Hvis vi havde allieret os med ham i 1936 sammen med Franco og Mussolini -
- ville englænderne have kapituleret, og Europa havde været vores.
- Hvorfor gjorde vi ikke det? - Regeringen var undermineret af jøder.
Hitler har gjort det godt der. Der er ikke andre udveje.
- Prøv at leve op til hans eksempel. - Vi skal nok udrydde de rotter.
Vi ryger dem ud af deres huller og gør kål på dem.
I mellemtiden skal vi have et glas.
Min bror er et fjols. Han er anti-alt.
Anti-republikaner, anti-kommunist, anti-kapitalist og anti-semit.
- Meget mere end alle andre. - Han er jo enig med din far.
- Ja, de er som ærtehalm. - .Jeg er også enig med min far.
Hvem er din far? Du taler aldrig om ham.
Han er bare min far.
Mysteriet om to uadskillelige brødre.
Vi undrer os alle sammen over, hvad I skjuler.
- Hvem er "vi"? - Mig og mine veninder.
Vent, Françoise. Der er noget, jeg vil fortælle...
.Jeg må egentlig ikke, men jeg vil gerne fortælle det.
- For jeg stoler på dig. - Er du okay?
- Jeg lytter. - Jeg er...
Bare rolig. Jeg ved det godt.
Hurtigt!
Hurtigere. Derop.
Derhen! Dér.
Det er min bror.
Læg an.
Skyd!
Frihed, lighed...
Fjern ligene.
Sikke et held, at de ikke lod dig deltage i modstandskampen.
Så ville du ligge død deroppe nu.
Forestil dig at skulle fortælle mor og far og Henri og Albert det.
- Det er englænderne. - Nej, der er amerikanerne!
- Ved du, hvad det betyder? - At vi snart skal ses igen!
Død over militsen! I kommer til at bøde for de liv, I har taget.
Død over kollaboratørerne!
FORRÆDER
I røvhuller! I overgiver jo Frankrig til englænderne!
fjolser!
Englænderne er vores fjender, ikke tyskerne.
I tåber, ignoranter! Sådan er det.
- Hvad skal vi gøre? - Det er jo Waterloo. Vi er fortabte.
Pas på, det er skarpt. Vi må beskytte hende, Ambroise.
- Kør Françoise hjem til min søster. - Datter, mor, søster. Pis!
Jeg ved godt, hvordan det er at være på flugt.
Vi har alle prøvet det i min familie.
Min far siger, man skal se fremad, ikke tilbage, mens man går.
Ellers falder man, så lang man er.
Jeg tør vædde på, at du ligner din far.
Det er løgn!
Hvad gik der af ham?
Pokkers.
Paris er befriet!
Det er sandt! Paris er befriet!
Lees alt om det! Paris er befriet!
- De er væk! - Ja, de er væk!
Det er forbi.
De der skal til Paris. Hent din bror.
Kære medborgere. I dag er en stor dag.
Endelig er vi... frie!
I har ligget med tyskerne! Forrædere!
- Det er ikke til at tro. - Endelig er det forbi.
Kom, folk kører til Paris. Der er også plads til os.
Hent dine ting. Vi skal hjem.
Nej, jeg kan ikke.
- Ker bare. Vi ses senere hen. - Er du sikker?
- Ja. Vi er frie, ikke sandt? - Jo, vi er frie.
Fortæl mor og far, at jeg kommer. At jeg elsker dem.
- Klarer du dig alene? - Og klarer du dig uden mig?
Lab hen og find hende.
Françoise!
Hold op!
Hold op! De skjulte en jade.
- Hvad er det, du siger? - Det passer.
Du ved, at det røvhul aldrig ville skjule en jøde.
- Jeg sværger. - Hvem da?
Mig.
Jeg er jade.
Jeg er jøde. .Jeg er jøde!
- Vidste han godt det? - Selvfølgelig gjorde han det.
Han er stadig kollaboratør.
Måske var det bare et blufnummer.
- Tag ham med. - Smid ham i spjældet.
Vi rager hende skaldet alligevel.
Tak.
Hvor er Françoise?
Françoise, vent!
Far?
ABEN
- Mor, Jojo er hjemme. - Mor, det er mig!
Maurice, din bror er her.
Far...
Far. Kan du huske det?
Du fortalte mig engang, at når store mænd døde, lyste himmelen op.
Og at man skulle bevare håbet. Det er sandt.
Du er her, far. Og det vil du altid være.
I april 1944 blev Anna, Albert og Henri anholdt og interneret i Drancy.
På grund af mangel på tog undgik de deportation.
Røde Kors befriede lejrene, kort før amerikanerne ankom.
I august 1944 vendte familien tilbage til Paris.
Roman kom aldrig tilbage efter deportationen til Auschwitz i 1943.
Jo, Maurice og deres brødre genåbnede familiens salon i 1945.
De bor stadig i Paris med børn og børnebørn.